FÖRETAGSBLANKETTER
Usch...
- Frances... - Hej!
Tack för inbjudan.
Jag tänkte att det vore kul att snacka affärer här.
Tack för att du hjälper oss med rekryteringen.
Du ska få träffa Emmett Schabb som sitter i vår styrelse.*
Jag vet vem Emmett Schabb är.
Vi anordnar några varje år. Det är mycket jobb.*
Våra eventkoordinatorer måste vara bäst. Vi betalar därefter.*
Javisst... Jag älskar den där Lucian Freud-tavlan.
Det är det enda självporträttet han lät barnen vara med i-
- och så tryckte han in dem i hörnet som nåt slags skämt.
- Helt riktigt. Du har öga för konst. - Tack.
Vi behöver en social person med gediget kontaktnät.
Ni behöver investerare, ** och PR-experter.* Jag känner många såna.
Vi vill att våra chefer kan konst. Nån som du vore faktiskt perfekt.
Vi behöver tillsätta nån inom två månader. Jag kan träffa dem först.
- Sen kan Emmett... - Jag vill bli tilltänkt.*
- Ursäkta? - Jag vill inte låta framfusig...*
...men jag vore jättebra på det här jobbet.*
Min karriär bygger på kontakter-
-och konst är min passion.
- Jag ska öppna galleri i Hastings. - Jaså?
- Jobbar du inte heltid på firman? - Jo.*
Men chefsrekrytering är inte direkt min passion.*
Så om det inte låter alltför galet...
...skulle jag verkligen vilja bli tilltänkt som kandidat.*
Jag lovar att hitta de bästa att konkurrera mot.*
Visst är det galet... men jag gillar förslaget.
Skicka mig ditt cv. Ursäkta mig.
Herregud...
- Jag tror att jag är ren nu, Diane. - Det tror inte jag.
- Den här, då? Den är snuskig. - Ja.
Det räcker. Den är ren nog.
Den är fortfarande snuskig...
Att du har tagit hand om mig så här har fått mig att fundera.
Jaså?
Du skulle bli en fantastisk mamma.
- Va? - Du är så omhändertagande.
Men det här är annorlunda. Du är ju en vuxen man.
Jag tog just dig på kuken. Så tar man inte hand om barn.*
Du har ju alltid velat adoptera.
Vi kanske borde fundera på det. Det här kanske är rätt tidpunkt.
Ja, men vi har det ju bra, bara du och jag.
Du har sagt att alla adopterade barn har fetalt alkoholsyndrom-
- och att de asiatiska barnen blir goth.*
Mycket har hänt sen dess. Jag har förändrats.
Efter en sån upplevelse jag hade* ser man mer klarsynt på saker.
- Man får perspektiv. - Självklart.
- Men jag tar ju hand om dig... - Jag mår ju bra.
Du kan lägga den energin på att ta hand om en bebis i stället.
En liten knubbig bebis...
- Vad fan... - Vad tycker du, då?*
- Skojar du med mig? - Vad är det?
Tack! Ja...
- Vad har hänt? - Tack. Hej då!
Berätta nu. Vad är det?
Det är inte officiellt än, men de har ett erbjudande åt mig.*
- Ja! Fantastiskt! Grattis! - Tack.
Jag ska äntligen få jobba med sånt som jag vill jobba med.
Sånt som faktiskt är kul.
Jag ska inte ropa hej än... men det bådar gott, eller hur?
Är det där Robert? Robert...*
Är det där en kyrka? Ska han få bilen tvättad...?*
Han verkar precis ha kommit ut och pratar med prästkillen...
Kolla på kläderna. De är inte hemska. Vad är det som händer?
Jag vet inte. Robert går aldrig i kyrkan.
Och han har med sig barnen. Varför gråter de inte?*
- Bra, nu går han. - De kanske ska till en annan kyrka.
- Hallå? - Hej.
Hur står det till med dig i dag?
Jag ville bara kolla hur barnen mår.
Om ni har gjort nåt speciellt i dag...
Alla dagar med dem är speciella.
Vi började med att äta frukost på en mexikansk diner.
Sen åkte vi på sightseeing och drog till kyrkan.
- Drog vart då...? - Till kyrkan.
Vi mötte en FBI-agent - Jim. Nu är vi och skjuter pilbåge.*
- Sen när går ni... - Vänta. Berätta om din fullträff.*
- * Jag träffade nästan två gånger.
- Det är svårare än det ser ut. - Jaså? Vad kul!
Man håller instinktivt andan när man skjuter, men knepet är att andas.
Ja, precis som indianerna!
Det låter riktigt coolt. Du, varför var ni i kyrkan i dag?
Var det nån barnkonsert eller nån loppis för behövande?*
Nej, pastor Mike välsignade oss bara. *
- Välsignade? - Ja, det var rätt kul.
Går pappa ofta dit...?* Är han stammis i kyrkan?
Snyggt!
*-Jag måste gå. - Tom...
Pastor Mike? Vad fan...?
Bra! Om du alltid skjuter så kan du vara med i OS.
Kolla, Tom! Hon träffade det blåa, strax utanför det röda.*
Det där var enastående, Lila. Du är som Ted Nugent.*
*
*Kanske. Jag träffade mitt i prick sex gånger när vi sköt i skolan.
Du utmärker dig inom nåt. Det är grymt!
Vad är du bäst på i skolan, grabben?*
Jag fick högsta betyg på mitt arbete om ogiftiga ormar.
Otroligt! Jag är så stolt över er.
Får jag krama er fast det inte är coolt?
Mår du bra, pappa?
Jag mår superbra! Vad sägs om varm milkshake?
Ja!
Milkshake-björnen...
Milkshake-björnen...*
- Hallå? - Här inne!
- Vad gör ni? - Kolla. Hon gassar sig.*
Nej, nej, nej.
- Hon är ogiftig. - Det spelar ingen roll.
Ta tillbaka den.*
Hon var så ledsen i affären. Hennes bur var jätteliten.
- Och hennes kompis var död. - Jag beklagar, men...
- Hon får bo hos pappa. - Nej, hon får bo här hos barnen.
De ska lära sig att ta hand om henne.*
När hon börjar ömsa skinn kanske hon behöver lite hjälp.
Du kan inte fortsätta fatta beslut som påverkar oss alla.*
Vet du vad som krävs för att ta hand om en orm?
- Vi har fått en broschyr... - Jag frågar inte dig, utan Tom.*
Man ger den mat och vatten och ser till att den inte rymmer.
Nej, det här är en ogenomtänkt... ogenomförbar plan.
Jag har redan planer för det här rummet.
De planerna innefattade inte att göra om det till ormgrop.
- Ja, du har flyttat mitt kontor. - Tom, gå inte. Vi bråkar inte.
Jag är inte arg på dig.
Jag ska bara hämta mina grejer så att jag kan gå hem till Kevin.
Vilka minnen... Vad ska du göra med rummet?
Om vi ska vara medföräldrar eller vad vi ka kalla det-
- måste vi fatta såna här beslut tillsammans.
Du har rätt.
Jag ska hämta alla mina böcker som jag har magasinerat-
-och göra det här till ett läsrum.
Läsrum? Fantastiskt! Det låter jättemysigt.
- Ska du ha en öppen spis? - Vad är det med dig?
- Vad menar du? - Du har varit skum på sistone.
Menar du "glad"?
Jag vet inte. Du är bara... Jag vet inte.
Du ler hela tiden. Det sägs att du bär kostym.
- Och du går i kyrkan. - Min hemlighet har avslöjats.
*Jag trodde aldrig att jag skulle vandra den här vägen.
När jag hade flyttat ifrån dig och barnen var jag ensam-
- och ville ha nån att prata med, så jag vände mig till Han där uppe.*
- Som i Gud? - Ja. Han har varit en fin vän.*
Jag ler för att jag känner mig nöjd.
- Du, då? Hur mår Frances? - Vill du verkligen veta?
Jag har fått ett väldigt bra jobberbjudande av Sothebys.*
- Är det sant? - Ja. Jag är också nöjd.
- Underbart. Jag gläds med dig. - Varför det?
För att jag vill att du är lika lycklig som jag.
Vi har skapat många fina minnen här och vi har haft fina år ihop.
Se på oss nu - vi blomstrar ju.
Okej...
- Ormen ryker. - Sov på saken.
Inte bokstavligt - då biter hon dig i baken...
Ska vi skaka hand? Som vänliga medföräldrar.*
**
- Okej. Vi ses sen, ungar! - Hej då, pappa!
Jag tar med mig mössen i morgon. De kallas för "*"
De är djupfrysta, som små ormsnacks. God natt!
Han är så... glad, helt plötsligt.
Han hanterar allt så bra.
- Han kanske luras. - För att jävlas med mig?
Ja, och det verkar fungera.
Han lurar mig inte och jag vill knappt erkänna det...
...men jag är inte glad för att han är glad.*
Det är en vanlig känsla. Många av mina patienter...
- Hej. - Hejsan...
- Riley. Jag är Coles flickvän. - Hej. Jag heter Frances.
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
- Hon verkar trevlig. - Hon är en slyna.*
Ser du hur hon stryker runt här och lämnar sin doft överallt?*
Hon är så törstig för att hon har knullat så hårt.
- Men Gud... - Jag vill prata om dig i dag.
Kan vi inte fokusera på ditt nya jobb? Ordnade det sig med lönen?
Det är ofint att prata om pengar, men lönen är hög...
Underbart. Du har fått ett jobb som du faktiskt gillar-
- och löneökning, minus Roberts halva...*
- Det kommer att gå bra. - Ja... Vänta lite. Vad då?
- Jag sa att det är bra betalt... - "Minus Roberts halva"?
Du är ju inte skild än, så om du tar jobbet-
- blir det en del av Roberts levnadsstandard.
- Nej, det stämmer nog inte. - Minns du inte Julie Reddick?
Coles kompis mamma vars yogaföretag-
- börsintroducerades två veckor innan hon sparkade ut maken?
Han behöver aldrig mer jobba - och han gillade inte ens yoga!*
Robert skulle aldrig göra så - inte längre.
- Har du berättat om jobbet? - Ja.
- Hur reagerade han? - Han verkade bli...
...väldigt glad.
Det skulle du också vara om du fick pengar för att inte göra nånting.*
Jag måste gå.*
Så kan det väl inte vara, Max?
Det verkar varken rättvist eller skäligt att jag ska straffas.
- För att jag är familjeförsörjare... - Lugna dig.
Och han ska gagnas av mina höga lön?*
Ja, han kan hävda att din inkomst räknas som gemensamma tillgångar-
- och ligger till grund för hans levnadsstandard.*
Oavsett när ni separerade. Det händer. Ett ögonblick...
Jag ska bara hitta en penna.
- Max? - Älskling, har du tagit min penna?
Behöver du en penna...?
- Inte den här! - Max... Jösses.
- Det är ju den du gillar! - Max...
**
- Skjuta upp? - Det är brukligt vid graviditet.
Det är en ren rutinåtgärd.*
- Är du... gravid? - Nej, det hade varit ett mirakel.
- Sjuk? - Nej, allting är som det ska.
*
Min blivande ex-man. Därav uppskjutandet.
- Jag förstår. - Är du frånskild?
- Nej, min fru har gått bort. - Jag beklagar.
Ha tålamod, för det är lite kaotiskt just nu.*
Men i ett nötskal så finns det en stor fördel.
Jag jobbar gärna för er utan lön i sex månader.
Ni får allt: mina kontakter, mina färdigheter och min konstpassion.
Sen skulle jag börja rent officiellt efter uppskjutandeperioden.*
Det låter väl inte så tokigt, va?
Vi brukar inte låta anställda arbeta utan lön.
Jag var rädd för det, eftersom ni är en man med moral.
*
Nästa sida...
Jag har inte mina glasögon med mig.
*
Eller inte... Du har kanske några idéer vi kan bolla?
- Tänk på saken, bara. - Frances?
- Vad gör du här? - Jag kom för att träffa dig.
Jag ville diskutera planen som jag mejlade dig om.*
Återigen... Jag tror att vi alla skulle tjäna på det.*
Du kunde bara ha ringt.
Ja, men det här är lite okonventionellt...
Ansikte mot ansikte... Vi kan diskutera era reaktioner.*
- Det här går vi absolut inte med på. - Nej. Det är inte rimligt.
Okej, det förändrar ingenting alls.
Jag försöker bara bolla lite... som man gör...*
- Vill du följa mig ut, Courtney? - Jag är lite upptagen...
Självklart! Och jag ser fram emot att fortsätta dialogen framgent.
Hörs vi på måndag, då?
- Visst. - Okej. Hej då, hej då...
*
Får jag dela med mig inför gruppen?*
- Självklart. - Tack, Jim.*
Jag uppskattar verkligen gemenskapen här.
- Du är redan som en i familjen. - Tack, Mag.
Hur mår du i dessa dystra tider?
Mycket handlar om min framtida ex-fru. Hon går sin egen väg.*
Sin egen "väg till Damaskus".
Men jag försöker verkligen att önska henne allt gott.*
Men det är verkligen svårt.
I synnerhet med tanke på hur hon särade på benen för en annan.
Ursäkta mig, damer. Det låter rått, men det är sant.
Det var med en konstprofessor - ett franskt as.
Han rengjorde sin borste rätt rejält där inne.*
Ja... Men jag har nåt åt honom...*
- Hallå? - Hej, Courtney. Det är Frances.
- Jaha... Hej. - Hej.
Förlåt för röran i går.*
Hur som helst...
Jag tänkte bara meddela dig först...
...att jag kommer att tacka nej till jobbet.
Visst.
Det är inte riktigt läge nu, som du kanske har anat.*
Ja, vad tråkigt.
Ja... Det tycker jag med.
Men jag kommer att presentera många bra kanditater för er.
Det behövs inte. Vi kommer att anlita en annan firma.
Det blir inte lika rörigt. Börja på om på nytt...*
Självklart... Börja om...*
Ja... Vi ses, då.
Ja, och vi kan väl ses nån gång...
De flesta av Eakins nakenporträtt föreställde män-
- men jag anser att kvinnorna var ännu mer fängslande.*
*
Ja, mannen längst bak?
Konstnären kanske inte såg kvinnorna som människor.
Kanske var de inte mer....
...än objet de pervers djurisk åtrå.*
Den tolkningen är ovanlig... Nån annan?
Han kanske bara såg dem som verktyg.
Verktyg *
-så som en fransman gör.*
Intressanta observationer.
Tack, men Eakins var inte fransman.
*
- Bonjour, Julian. - Fan...
- Vem är du? - Robert DuFresne.
Du knullade min fru... Frances DuFresne.
Jag är inte fransman.
Julian...
Jag har en sak till dig.
Du vet nog vad du bör göra.
Vad ska jag göra med den här? Jag vill inte ha den...
Jag ska hjälpa dig. Lägg den här, bredvid din pudding.*
Julian...
Jag förlåter dig. Jag förlåter dig.
Du är förlåten!
- Ha en bra dag. - Okej. Det ska jag.
Tom!*
- Sladden räcker inte. - Ta en förlängningssladd. I köket!
Text: Charlotte Saka www.sdimedia.com